- Hvad er der sket med dit fjæs? - Pool. Jeg kaldte den gale en snyder.
Det skal man passe på med.
- Hvad var det nu, du ville? - Jeg repræsenterer nogle folk.
De vil have fat i den gode kok.
De bytter med dig eller broderskabet. Du bestemmer. Kokain for crystal.
- Hvorfor taler jeg ikke med Miles? - Jeg og Ginger er gamle venner.
Vi har sponsoreret sammen.
- Du siger ikke meget. - Han klarer detaljerne.
Du kan blande mit stads op fem-seks gange. Det slår stadig til.
Så du må fremstille lidt mere. For meget større profit.
Nej, jeg har ikke brug for det. Eller for dine penge.
Hvad? Kan du ikke bruge penge?
Jeg kan se din sjæl i din øjenkrog. Den er ætsende. Som syre.
Du bærer på en dæmon, lille mand.
Og jeg kan ikke lide dit fjæs. Jeg får lyst til at gøre noget ved det.
Hvis du ringer til mig igen, Ginger, pudser jeg Miles på dig.
Hvis jeg ser dig igen...
...dræber jeg dig.
Der hviler en skygge over dig.
Har du ham, Marty? Det må du hellere, efter det lort.
Jeg har ham. Vejene er tomme, så jeg må falde tilbage.
Det er Reggie Ledouxs partner Dewall. Tab ham ikke af syne.
- Hvor er du? - Syd for I-10, langs naturstien.
- I retning mod Carlyss. Få fart på. - Forstået. Jeg er på vej.
- Hvordan går det deromme, Ginger? - Gå ad helvede til, din satan!
Hvordan fandt I Ledoux?
En af vores gamle informanter gav mig et tip om, hvor han fremstillede.
Så jeg kom tilbage til arbejdet.
Jeg ville ikke have, at nogen andre fangede ham.
Vil I have min hjælp, så må I vise mig resten af sagsakterne.
Hvorfor higer du sådan efter at se de nye akter?
Hvorfor higer I sådan efter ikke at give mig dem?
Skulle det ikke være en konsultation?
Jo, men begynd du.
Gennemgå det for mig, så får du at se, hvad vi har.
Det skal jeg huske dig på.
- Hvor er Ginger? - Bundet i en grøft. Hvad sker der?
Jeg tabte ham af syne et øjeblik og måtte lede efter afkørslen.
Hans bil står derovre. Vi må melde det her, Rust.
Nej, det vil vi ikke. Hvis betjente oversvømmer skoven, flygter de måske.
Vi finder dem ikke herfra.
- Har du nogensinde været på jagt? - Ja.
Jeg fældede en stor buk forrige år. Fra 50 meter.
Jeg taler ikke om at sidde i baghold i et træ med lokkemad lagt ud.
- Jeg taler om at spore. - Du er sådan en nar.
Finder vi stedet, rapporterer vi det.
- En bliver og holder vagt. I orden? - Det kan jeg leve med.
Kom så.
I fik et tip om Ledoux, og Cohle kom tilbage fra, hvor han nu var.
Du vidste, det ville komme. Fortæl det med dine egne ord.
Jeg fortæller det, som jeg gjorde for efterforskerne og på barerne.
Ved I, hvorfor historien altid er den samme 17 år senere?
Fordi det kun skete på den ene måde.
Rusts far lærte ham at jage med bue.
Man sporer vildtet, til man er omkring 30 meter fra det.
Takket være det kunne vi følge den mistænktes vej-
- mens vi undgik diverse forhindringer mod indtrængende.
Der er snubletråde derovre, og rydningen er nok mineret.
- Hvad vil du gøre? - Du går tilbage og rapporterer.
Jeg venter her.
- Holder du positionen? - Ja.
- Gør det nu, Marty. - Rend mig.
Du gør ikke det her uden mig.
Fint, hold dig nede.
Vi var ved at vende om og tilkalde lokal- eller delstatspolitiet.
Vi kendte jo deres tilholdssted og havde identificeret de mistænkte.
Vi kunne bare overlade det til andre, men sådan gik det ikke.
Så snart vi begyndte at bakke...
Bang! Kugler fløj lige forbi Rusts hoved.
Vi søgte i læ i hver sin retning i det høje græs-
- men de havde allerede set os, og de havde højhastighedsvåben.
De sprængte et træ mellem os i stykker. Det var alvor.
Tungt grej. Bregner og alt muligt sprængtes i stumper.
Barken fløj af træerne. Det gik fuldstændig amok.
Politi! Hænderne bag hovedet.
Hænderne bag hovedet, nu! Du skal ikke engang overveje det.
Hænderne bag hovedet. Flet fingrene.
Gør det! Bak hen mod mig.
Ned på knæ.
Tiden er kommet, ikke sandt?
- De sorte stjerner... - Hold kæft.
De havde fået øje på os, får vi krydsede skoven.
Vi kunne ikke gøre andet end at finde læ og forsøge at nærme os.
Det var det rene kaos.
De sorte stjerner stiger op...
Hvorfor horn?
Stå stille, din satan. Stil den ned og få hænderne op. Politi.
- Stil den ned! - Jeg ved, hvad der sker nu.
Jeg så dig i min drøm. Du er i Carcosa nu. Med mig.
Han ser dig...
Marty!
Du kommer til at gøre dette igen. Tiden er en flad cirkel.
Nietzsche? Hold kæft. Still den!
Solen går ned bag Lake Hallies breder. Tvillingemånerne cirkler...
De sorte stjerner...
...cirkler over... - Hænderne på hovedet.
Mens jeg sag på hug bag en gammel båd, løb "Kaptajn Amerika"-
- Marty Hart, ind i skoven for at rundt om flanken-
- til bagsiden, hvor Ledoux skyder fra. Han sniger sig op bag ham-
- og lige da Ledoux vender sig, skød han ham en kugle for panden.
Lige i hovedet. Han faldt om. Hans ven Dewall forsøgte at flygte.
Så ordnede hans hjemmelavede bonderøvssikkerhedssystem resten.
Tag håndjernene af ham, før blodet størkner. Det skal se rigtigt ud.
For helvede...
- Hvad skal vi gøre? - Skid hul i ham.
Godt at se dig engageret. Tag dig af børnene-
- og kom ikke ud, før jeg siger til.
Da vi havde bekræftet de to dødsfald og gennemsøgt resten af området...
Da fandt vi de to børn. Vi var meget heldige.
Vi kunne lige så vel være skudt i småstykker af det maskingevær.
Jeg gik fra den oplevelse-
- med en større respekt for menneskelivets ukrænkelighed.
Tak. Jeg taler nok for hele nævnet-
- når jeg roser det heltemod, De og kommissær Hart udviste.
Vi udførte bare vores arbejde.
Vi fandt skulpturerne af kviste.
Og LSD'en stemte overens med den, de fandt i Dora Lange.
Alle var godt tilfredse med, at vi havde fundet vor mand.
Drengen havde været savnet siden januar.
Han havde været død mindre end et døgn.
Pigen var ikke meldt savnet endnu. Hun var fra St. Landry.
Hun var katatonisk, da vi fandt hende.
Hvorfor skal jeg leve i fortiden?
Jeg vil ikke vide noget længere.
Dette er en verden, hvor intet bliver løst.
Nogen fortalte mig engang, at tiden er en flad cirkel.
Alt, vi har gjort eller kommer til at gøre-
- vil vi gøre igen og igen.
Den lille dreng og pige vil være i det værelse igen...
Og igen...
Og igen.
For evigt.
- Kunne du ikke være blevet skudt? - Næste gang.
- Tak, fordi du ikke tvivlede på os. - Aldrig.
Marty. Vores helte!
Der findes masser af artikler, hvis I orker at finde dem.
Jeg blev forfremmet, og Rust fik en tapperhedspris.
Mest fordi jeg insisterede på det. Alt var...
...ret godt en tid. Antager jeg.
Kom så, op i fart.
Maggie ændrede mening. En masse snak og rådgivning-
- og måske ildkampen-
- gjorde hende åben for tilgivelse. Eller for muligheden for den.
Lige hen til kanten.
- Gudskelov... - Tag rulleskøjterne af.
- Nej, en gang til. - Vær nu sød.
- Så en gang til da. - Kommer far hjem nu?
- En gang til. - Kom så. En gang til.
Tak, jeg havde brug for det. Det havde de vist også.
- Var der andre? - Hvad?
Udover hende. Var der andre?
Nej.
Og det var et andet menneske.
Jeg mistede taget om tingene en smule.
Men jeg er tilbage. Jeg tigger dig.
Jeg bliver ved. Indtil jeg dør, hvis jeg må.
Det er ikke bare affæren...
Du var engang en god mand.
Jeg har ikke drukket i fem uger. Jeg deltager i et program.
- Du har langt igen. - Ja, det har jeg.
Et par år...
Gode år.
Med tiden lykkedes et af Maggies ihærdige forsøg endelig.
En læge. Hun og Rust havde noget kørende et par år.
Han er konfliktsøgende, så når jeg nægter at skændes, får han energi.
Hold da fast, du passer godt til den fyr.
I kender jo til Rust. I de syv år-
- bistod han nok ved flere anholdelser end nogen anden. Rygtet spredte sig.
"Vil du have en tilståelse? Se, om kommissær Cohle er til rådighed."
Din forhørsteknik. Har du ikke en hemmelighed, du kan dele med os?
Alle ved, der er noget galt med dem. De ved bare ikke, hvad det er.
Alle vil tilstå noget.
Alle vil have en rensende historie, der forklarer alt. Især de skyldige.
Men alle er skyldige.
Kender man de gode tider, mens de sker?
Eller venter man bare på dem, indtil man får røvkræft-
- og indser, at de gode tider allerede er kommet og gået?
For der er en fornemmelse, som I måske lægger mærke til.
En fornemmelse af, at livet er gledet ud mellem fingrene på en.
Som om fremtiden ligger bag en.
Som om den altid har ligget bag en.
Jeg forbedrede mig, men måske ændrede jeg mig ikke.
- Ikke sådan som jeg burde. - Giv mig den tilbage!
Giv mig den tilbage!
Kan I huske det, jeg sagde om politiforbandelsen?
Løsningen på hele mit liv var lige foran mig.
Den kvinde. De børn.
Men jeg havde øje på alt andet.
Utroskab er en form for synd-
- men mit sande fejltrin var uopmærksomhed.
Det forstår jeg nu.
Audrey!
Hvornår tror du, at ting begyndte, hvad sagde du... at forandres igen?
Med kommissær Cohle.
I starten af 2002, men det var hans liv. Mit var som sagt stabilt.
Jeg prøver bare at forstå, hvad du prøver på her.
- Hvad er budskabet? - Der er intet. Det er bare mig.
"Det er bare..." Hvad er bare dig? Håret? Tøjet? Se på Macie.
Kvinder behøver ikke at se ud, som du vil.
Nej, jeg taler om min teenagedatter. Jeg prøver bare at forstå det.
Hvem har sagt, at du skal forstå det? Hvorfor skulle du det?
Så... Jeg hører, at du er blevet cheerleader.
Ja, der var ti andre piger, der ikke kom med.
- Har de cheerleadere i ottende? - Der er jo football-spillere.
- Fortæl, hvad du ved, om hans pige. - Laurie.
Hun blev chef-et-eller-andet. På hospitalet i Lafayette tror jeg.
Ved du, hvad der skete med dem?
Det, der altid sker med mænd og kvinder: Virkeligheden.
- Far... - Sig det til din mor.
En betjent fandt hende i en bil med to fyre.
Kom her!
- Hvad? - Ja. I en afklædt tilstand...
Du ved... de kneppede.
Drengene er 19 og 20 år. De tilbringer natten i varetægten.
Jeg har ikke besluttet, om de skal sigtes for voldtægt.
- Det kan du ikke. - Jeg kan gøre, som det passer mig.
- Tænk over det. - Se på mig, Audrey.
Se på mig! Hvad tænker du på?
Gud...
Hvad fanden er der galt med dig?
Er det en af de ting, jeg aldrig vil forstå?
At du er anfører for skolens luder-hold?
Marty!
Gå ad helvede til!
Gå ind på dit forbandede værelse!
- Mor, hun slog mig i hovedet! - Gå i seng.
Åbn døren, Audrey.
Det er bare dig og mig, skat.
Du må fortælle mig, hvad der foregår.
Vær sød at åbne døren.
År... Har I hørt om noget, kaldet "M-teori"?
Nej, det er for svært for mig.
I dette univers-
- opfatter vi tiden lineært. Fremadrettet.
Men uden for vores rumtid-
- fra hvad der ville være et firdimentionelt perspektiv-
- ville tiden ikke eksistere.
Fra den position, hvis vi kunne opnå den...
...ville vi se...
...at vores rumtid ville se flad ud. Som en enkelt skulptur-
- hvor materie overlejrer ethvert sted, det nogensinde har indtaget.
Vores sanselighed cirkler gennem vores liv-
- som vogne på et spor.
Alt uden for vores dimension er evigheden.
Evigheden, som ser ned på os.
For os er det en kugle.
Men for dem...
...er det en cirkel.
Mr Cohle?
Mr Cohle, hvad skete der i 2002?
Guy Leonard Francis. Det siges, at du dræbte to personer i Livingston.
Det siges, at du er apoteksrøveren.
Ved du, at du allerede har et øgenavn?
"Southern Fried Pharmacy Firearm Fiend."
Kan du lide det? Det lyder godt, men det bliver lidt for meget.
Det grej, de har nu om dage... Teknologi, fingeraftryk, dna...
Man må være et geni for at komme uden om det, og du er intet geni.
Først sagde du, at du havde stofferne fra et andet sted.
Så siger du, at du ikke kan huske, hvor du fik dem.
Du skaber en labyrint, du ikke kommer ud af.
De har dig. Du må ændre taktik.
Du må hævde utilregnelighed. Ved du, hvad det betyder?
Det betyder, at du ikke kan holdes ansvarlig for dine handlinger.
Jeg synes ikke, at jeg bør få hele skylden-
- for ting, jeg gjorde, da jeg var påvirket.
Det synes jeg heller ikke. Det er det, jeg mener.
PCP. Man bliver skør af det stads.
I en berømt sag var der en fyr, der skar sit eget ansigt af.
Bland det med metamfetamin, så har man et psykisk forsvar.
Hvordan kan man sige, at en, der ikke er påvirket, er sindssyg-
- men at en, der er gjort skør af stoffer, ikke er det?
- Det går begge veje. - Nemlig. Jeg husker ikke noget.
- Jeg var helt væk. - Der har du din taktik.
Skid hul i hukommelsestab. Det holder ikke.
Men at påberåbe sig sindsforvirring...
Det er din billet. Det er din udvej.
For du er ren nu. Nu fungerer din hjerne.
Du er tilbage.
Du må vise dem forskellen mellem den galning på apoteket-
- som skød de to mennesker, og den mand, der sidder her nu.
Du må vise dem chok, rædsel og forbandet anger.
Det er jeg. Det gør jeg...
- Jeg er bange. - Det bør du være.
Hvad sagde du til apotekeren?
- Jeg sagde: "Giv mig alt." - Og hvad så?
Bang! Du skød hovedet af den satan.
Vil du have tilgivelse for det?
- Ja. - Sig det.
- Jeg vil have det. - Hvad?
Tilgivelse.
Så du, hvad du lige gjorde?
Du indrømmede lige et dobbeltmord.
Nu har de dig.
- Jeg vil indgå en aftale. - Om hvad?
- Jeg ved ting. - Hvad er det, du lige pludselig ved?
Jeg ved...
Jeg ved, hvem du er.
Og jeg kender til den kvinde, I fandt ude i skoven for længe siden.
Hende med hornene.
Det betyder ingenting. Det stod jo i avisen. Hvad ved du?
Du ved ikke en skid, vel?
I fangede aldrig ham, der gjorde det. Han er fri.
- Og han har dræbt. - Det er noget pis.
Du ved ikke en skid. Du prøver bare at trække tiden.
Jeg mødte ham en gang.
Der er vigtige folk, som kender til ham.
- Der er ingen aftale og ingen folk. - Giv mig en aftale for mordene.
Glem det. Du er fuld af lort. Ingen, der begik det mord, er i live.
Han er død.
Jeg kan fortælle dig om den gule konge.
Hvad fanden sagde du? Giv mig et navn.
Giv mig et navn, for helvede. Hvad fanden sagde du?
Den gule konge!
- Slip! - Cohle!
- Slip ham! - Giv mig en aftale!
Giv mig en aftale! Jeg vil have en aftale!
Slap af!
Tag en dyb indånding.
- Du smadrede tilståelsen. - Han taler jo stadig!
- Han ved, nøjagtig hvem du er. - I bad mig om at komme.
- Det ved jeg. - Vi sætter pris på hjælpen.
- Hvad fanden foregår der her? - Vi må redde den tilståelse.
Hvis han ikke løj, så får du det at vide.
- Det lover jeg. - Slap nu af.
- Jeg kommer tilbage. I morgen. - Bliv der. Jeg har styr på det.
I evigheden, hvor der ingen tid er-
- kan intet vokse, intet kan blive til... Intet forandres.
Så døden skabte tiden for at dyrke de ting, som den ville dræbe.
Og man bliver genfødt...
...men til det samme liv, man altid er blevet født ind i.
Hvor mange gange har vi haft denne samtale?
Hvem ved?
Man kan ikke huske sine liv.
Man kan ikke forandre sine liv.
Og det er den forfærdelige og hemmelige skæbne for alt liv.
Man er fanget.
Det er som et mareridt, man konstant vågner op til.
Alt vel?
- Vi må til Abbeville. - Jeg skal vidne i eftermiddag.
Skub det. Vi må tale med en. Jeg fortæller om det på vejen.
Kom nu.
Tror du virkelig, at han ved noget? Og hvad gør vi i så fald?
Reggie Ledoux fortjente at dø. Det var retfærdighed.
- Men jeg udelukker ikke andre parter. - Hvad skal det betyde?
Både Guy Francis og Charlie Lange taler begge om "den gule konge".
Dora Lange talte om "den gule konge".
Hvis morderen stadig er på fri fod, burde der så ikke være flere mord?
Det er der måske, uden vi kender til dem.
Jeg har ikke forbundet dem.
Spekulerer du på, hvorfor special- styrken så gerne ville tage over?
Mener du, at du tror, at de var indblandet?
Fandens...
- Hvordan gik det til? - Han vidste, hvad der ventede.
- Han tænkte vel over det og valgte. - Er det optaget?
Spol tilbage og afspil det.
Han blev ringet op kl. 19.15 af sin advokat.
- Er der lyd til det her? - Nej, kun billede.
Det er det. Tre timers ingenting.
Indtil man ser blodet.
Vi ved ikke, hvad nogen kan have sagt til ham. Jeg vil se opringningerne.
Ja...
- Hvad hedder betjentene? - Childress og Mahoney.
- Giv mig deres mapper, tak. - Ja.
- Tjek for fingeraftryk, Terence. - Aftryk? Det er jo en mønttelefon.
Ingen advokat ville ringe herfra.
- Havde Francis nogen slægtninge? - Søstre og et par niecer og nevøer.
Hvad har det med selvmordet at gøre?
Nogen kan have sagt noget, der ikke gav ham noget valg.
Fedt...
Da han gik i gang igen, nævnte han da Billy Lee Tuttle?
- Det ved I, at han gjorde. - Tuttle døde i 2010.
Ja, hvad var det nu igen? Blandet medicin? Hvad så?
Lige efter at Cohle dukkede op i staten igen.
Rend mig. Sikke noget pis.
Fortæl mig, hvorfor I er så interesseret i Cohle, eller jeg går.
HVEM DRÆBTE MIG? STACY GERHART, 14 ÅR
Hans akter, rapporter og historier passer ikke sammen.
Så tal med ham. Hold op med at pisse mig i øret.
- Det gjorde vi. - Jaså?
- Hvad? - Tja...
Hvis I har talt med Rust, så var det ikke jer, der lærte noget om ham.
Han lærte noget om jer.
ANMELDT VED EN FEJL
Er det alt, hvad I har?
- Det her vidste jeg allerede. - Det er, hvad vi har indtil nu.
- I har ikke tjekket de uløste sager. - Hold op med at danse med os.
Fortæl os, hvad du virkelig har foretaget dig.
- Det har jeg allerede sagt. - Du har ævlet hele dagen.
Undskyld os et øjeblik.
De her er fra gerningsstedet i Lake Charles. Da folk hørte om det.
Genkender du nogen på dem?
- Lake Charles er langt fra dig. - Hvordan holdt I medierne ude af det?
I har måske nogle venner højt på strå?
Din bil og en mand, der ligner dig, blev set nær gerningsstedet.
Fem gange af fem forskellige i den seneste måned.
Bortset fra at folk har set ham og bilen der i ugevis-
- så forsvandt han, da han flyttede i 2002. Usynlig til 2010.
I Louisiana. Han fornyede sit kørekort.
Ingen ved, hvad han har foretaget sig i mellemtiden.
Han har et depot nær Church Point, som vi ikke må kigge i.
- Må vi se, hvad du har på dit depot? - Fandeme nej.
Skaf en ransagelseskendelse. Prøv at løse en sag.
Det gør vi. Ved at tænke langt tilbage.
Du fokuserede på Rianne Olivier og hendes gamle kæreste.
Ledoux-drengene kendte dig måske. I kom måske i de samme kredse-
- eller havde de samme hobbyer. De havde måske noget på dig.
Du blev ved at se på de gamle mord og ledte sagen hen, hvor du ville.
- Du er misbruger. Får du blackouts? - Vågner du med hukommelsestab?
Hvis I vil anholde mig, så værsgo.
Vil I følge efter mig... så kom.
Vil I se noget?
Skaf en ransagelseskendelse.
Tak for øllet. Udover det har I spildt min forbandede dag.
Han er bartender fire dage om ugen og bor bag baren.
- Vi ved intet om resten af hans tid. - Han siger, han drikker.
I tager fejl. Ingen kan ændre sig så meget. I tager helt fejl.
Du har jo talt om, hvad han tænkte og talte om, hele dagen.
- Vi fik også ørene fulde. - Er det et stabilt individ?
Udbrændt og omgivet af narkorygter.
Skulle ti år med det have gjort ham mere fornuftig?
Tænk over det her: Han havde været der i tre måneder.
I to løser en sag som aldrig før. En, hvor han brillerer.
Du siger, at han var så dygtig. Fandt han ikke alle beviserne?
- Skubbede han den ikke i din retning? - Han gav jer Rianne Olivier.
Hun var ikke en af Ledouxs. Hun var en af hans.
- Hvad var det? "Livet er en sygdom". - Da han hørte, hvad Francis vidste...
...sprang han på det. Stoppede det. - Måske ringede han.
Fyren forsøgte måske at afpresse ham.
Han sprang også på det, ikke? Tanken om, at morderen var fri.
Jo, det gjorde han...
Han ledte måske efter en ny syndebuk.
- I har givet mig meget at tænke over. - Det har du fandeme ret i.
- Så hjælp os. - Ja.
Fortæl, hvad du kan, fra da han begyndte med Langes morder.
- Indtil jeres disput. - Hvad det så end handlede om.